Dublin, Irland - 24. maj 1931
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
DANGRAM, INDIEN 5. oktober 1998.
SKADESTUE
APOLLO VICTOR HOSPITAL
VATIKANET Rom - 1998.
Det skal bekræftes.
Vi må være sikre.
Der kan ikke begås nogen fejl.
En lysstråle kom fra billedet.
Jeg følte ingen smerte.
Svulsten var her.
Den er væk.
Den canadiske premierminister besøgte Storbritannien i dag -
- og efter et besøg i parlamentet...
KATOLSK ALDERDOMSHJEM England - 2003
...drak han te med Dronning på Buckingham Palace.
I morgen rejser han til Montreal.
Andre nyheder. Vatikanet har anerkendt det som et mirakel, -
- at en mavesvulst forvandt hos en indisk kvinde ved navn Monica Besra -
- efter påføring af en medaljon, der indeholdt Moder Teresas billede.
Roms talsmand sagde, at det var det første af to bekræftede mirakler, -
- der er påkrævet, før Moder Teresa kan blive kåret som helgen.
Jeg har lidt af en bombe.
Lad os høre.
Jeg har et par breve, du bør læse.
Mørket hun følte, og som hun skrev om, -
- begyndte tilsyneladende tilbage i 1948 -
- omkring tidspunktet, hvor hun begyndte at arbejde med de fattige.
Det fortsatte mere eller mindre i de næste 50 år af hendes liv.
Hun havde arbejdet med de fattige -
- i næsten to år, da billedet her blev taget.
Det sørgelige ved hendes arbejde har sat sit spor.
Et utalt mørke, en ensomhed, -
- en vedvarende længsel efter Gud.
Hun følte, at Gud havde forladt hende.
Og bortset fra mig, nogle få præster -
- og selvfølgelig ærkebiskoppen i Calcutta, Ferdinand Périer, -
- kendte ingen til hendes isolationsfølelse.
Kan jeg byde på noget, Ben?
Nej, nej. Intet, fader.
Ser du, det, der smerter mig mest, -
- var følelsen af, at Gud havde forladt hende.
Sådan ville hun beskrive det.
Og hun ville sige, at hendes længsel var så stærk, -
- at det føltes som totur.
Der virkede ikke, som om jeg kunne hjælpe hende.
Det her billede blev taget -
- da Moder Teresa underviste.
Det blev taget i 1946.
Og jeg har det her, -
- fordi det minder mig om, hvor det hele begyndte.
- Må jeg se nærmere på det? - Selvfølgelig.
Er det skolen?
Ja. Den har noget af en historie.
Kan du fortælle mig lidt mere om skolen -
- og den periode, hun var der?
Tja, årene hos Loreto -
- hvor hun underviste, var vidunderlige år for hende.
Hun ville sige, at det, hun elskede højst, var at undervise.
Senere ville hun vie sit liv total til de fattige, -
- men hun var først og fremmest -
- lærerinde.
LORETO-KLOSTERET
Folk har lidt.
Og denne sult?
Sulten har bragt tusinder af flygtninge ud på byens gader.
LORETO-KLOSTERET St. Mary's Klosterskole Calcutta - Indien - 1946.
Og vi... vi oplever en af de mest turbolente perioder -
- i Calcuttas historie.
Shubashini.
Min mor siger, hun er meget, meget bange.
Der er optøjer uden for mit hus.
Jeg føler mig i sikkerhed bag klosters mure, -
- men jeg er virkelig bekymret for min mor og min familie.
Ja, det er sandt, at spændingerne er forværret, -
- nu hvor Indien forbereder sig på uafhængighed.
Det har forårsaget volden, -
- men det er mellem hinduer og muslimer.
Det har intet med din familie at gøre.
Jeg tror ikke, du behøver bekymre dig. -
- men jeg er stadig bange, søster.
Prøv at lade være med at være det.
Det vil snart løse sig selv, det håber og beder vi til.
Okay, vi må slutte af.
Søster, har du tid et øjeblik?
Ja, Deepa.
Søster, er du ikke bekymret?
Nej. Stol på Gud, Deepa.
Han passer på os.
Søster, men min far siger, at de kristne i Indien er en minoritet, -
- og alt kan ske i betragtning af, hvad der har foregået.
Derfor vil min far have, at jeg bliver inden for klostrets mure, -
- så jeg er i sikkerhed her og først vender tilbage, når det er forbi.
Han har ret. Jeg er enig med ham. Du er i sikkehed her.
Men hvis du har flere spørgsmål, kan du taler ved fader van Exem.
Okay.
Indtil da, lad være med at bekymre dig.
Søster?
- Tak. - Tak, søster.
Er nogen syg, søster?
Nej.
Skal jeg bringe noget mad til deres værelse?
Nej, jeg tager mig af det. Tak, søster.
Hvad laver du herude, søster? Det er farligt.
Folkene her er sultne, desperate.
- Du må tilbage i klosteret! - Men jeg ville give dem noget mad.
Ja, ja.
Søster, i sidste uge i tre dage -
- raserede hinduer og muslimer et kvarter ikke langt herfra.
De dræbte alle de fandt på den modsatte side.
Militæret måtte genoprette orden.
Du kan ikke komme herud igen, søster. Forstår du det?
Du må tilbage til klosteret.
- Bed til, at fred genoprettes. - Ja, jeg skal bede. Tak.
Vær sød at gå tilbage til klosteret, søster.
Er alt okay, søster?
Ja, general priorinde.
Jeg hørte, du forlod klosteret i morges.
Ja.
Jeg ville give mad til en sulten familie.
Undskyld. Jeg ved, jeg ikke burde gå udenfor.
Da du vendte tilbage, var du bekymret, fik jeg at vide.
Er du sikker på, du er okay?
Ja, tak.
Men sandt at sige, -
- general priorinde, bliver jeg ved med at tænke på de mennesker derude.
Jeg ser dem fra vinduet i mit klasseværelse.
Jeg vil hjælpe.
Men der er så mange af dem. Du kan ikke hjælpe dem alle.
Men vi kan hjælpe nogle.
Jeg er flov over ikke i det mindste at prøve.
De er meget, meget sultne.
De har intet.
Vores kald er at undervise unge piger. Det er vores kald, søster.
Min mor mindede mig om mit kald.
"Kære datter,
Husk på, du rejste derud for at hjælpe de fattige."
Hvad siger du, søster Teresa?
Det ved jeg ikke.
Jeg elsker at undervise, jeg elsker at være nonne, -
- men jeg må gøre noget.
Gud må elske de fattige uden for disse mure -
- lige så højt, som Han elsker priviligerede piger inden for murene.
Jeg mener, du skal på et retræte i de næste par dage.
Ja.
Jeg vil spørge Gud, hvad jeg skal gøre.
BANEGÅRDEN I CALCUTTA 10. september 1946.
Sig til general priorinden, hun ikke skal være bekymret.
Hav et afslappende retræte, søster Teresa. Gud være med dig.
Tak. Gud velsigne dig.
Det var i toget på vej til Darjeeling, -
- at hun havde et livsændrende øjeblik.
Hun fik, hvad hun anså for at være en besked fra Gud -
- om at tjene de allerfattigste og leve blandt dem.
Hun henførte til det som "kaldet i et kald."
At opgive alt og følge Ham ind i slumkvarterne.
Og hun vidste, det var Hans vilje, og at hun måtte gøre det.
Men det var Kirkens beslutning.
Hvad mener du med, at du hørte Guds stemme?
Jeg hørte en stemme i toget.
Den var ikke hørbar, og dog tydlige og direkte.
Den sagde, at jeg må forlade klosteret -
- og vie mit liv til at tjene og leve blandt de fattige.
Jeg blev befalet at følge Kristus -
- ind i slumkvarterene og tjene Ham -
- ved at tjene de allerfattigste.
Du har vist glemt dit nonneløfte, søster.
Blandt løfterne var fattigdom, kyskhed og lydighed.
Ja, det ved jeg, general priorinde, -
- men jeg ved også, at det er Hans vilje, og jeg må lytte til Ham.
Det er et kald i kaldet.
Jeg vil gerne søge om eksklaustration.
Således kan jeg forblive i Loreto-ordenen -
- og leve i henhold til mit nonneløfte.
Jeg beder om tilladelse til at arbejde uden for murene.
Du ved udmærket, at nonner i kloster ikke må gå uden for murene.
Du er skolens forstanderinde, og pigerne elsker dig.
De accepterer endda, at du er striks.
Så hvad siger du?
Beder du om lov til at blive fritaget for dine pligter?
Beder du om lov til at få dine løfter ophævet?
Nej, nej. Jeg vil fortsætte med at være nonne.
Men jeg beder om lov til at arbejde med de fattige. Det er alt.
General priorinde, folk sulter lige uden for vores dør.
Jeg ser dem hver dag fra mit vindue.
Det er... Det er et skrækkeligt syn.
Hvordan kan vi ignorere det?
Hvor kommer alt det her pludseligt fra?
Det er ikke så pludseligt.
Før jeg blev nonne, ville jeg være missionær.
Jeg ville rejse ud og vise Kristi liv -
- til folk i missionærlandene.
Da jeg var en pige i Skopje i Jugoslavien, -
- læste jeg, at missionærer rejste til Indien.
Så, ser du -
- det var altid mit ønske... -
- at tjene de fattige alene på grund af kærlighed til Gud.
Og i toget til Darjeeling -
- var stemme meget tydelig.
Tydelig.
Jeg kan ikke ignorere det.
Jeg vil tale med ærkebiskop Périer om det, -
- så får vi se, hvad han siger.
Hvis han er enig, så må han bringe din anmodning -
- til Vatikanet, som han besøger i næste måned.
Tak.
Tak, general priorinde. Tak.
VATIKANET Rom - 1947.
Deres Eminence.
Vold i mit kvarter i Delhi er blevet endemisk -
- grundet uretfærdige sociale strukturer og praksis.
De må identificeret og afskaffes for at sikre varig fred.
Det er alt, Deres Eminence.
Tak.
Deres Eminence, der er en række ting, jeg vil tale med Dem om i dag, -
- men først vil jeg gerne drøfte en anliggende, der vedrører -
- en af vores nonne fra Loreto-ordenen, -
- forstanderinden for klosterskolen St. Mary's.
Hun hedder søster Teresa og beder om tilladelse -
- til at forlade klosteret -
- for at hjælpe de fattige, eller som hun siger, tjene de fattige.
Klosterets general priorinde gjorde mig opmærksom på sagen.
Søster Teresa siger, at hun hørte Guds stemme, -
- der bad hende følge Kristus ind i slumkvarterene.
Har hun nævnt noget lignende før?
Nej, Deres Eminence. Hun er en af skolens mest respekterede lærerinder.
Hun føler blot, hun må adlyde -
- stemmens befaling, Guds stemme.
Hun føler, det er et andet kald.
Hun ville ikke stille spørgsmål ved kirkens myndighed -
- og har uden at klage ventet på, at jeg -
- taler med Dem og hører Kirkens besluning.
Og ved hun, at nonner, når først de er i kloster, ikke kan forlade det?
Ja, Deres Eminence, og derfor beder hun om eksklaustration.
Bed hende skrive til Paven.
Giv brevet til mig.
Hun har allerede skrevet et brev, Deres Eminence.
Jeg har givet min velsignelse, -
- og priorinden gav hende tilladelse til at skrive til Rom.
"Til Den Hellige Fader, Pave Pius XII, Rom, Italien."
Jeg har et kald.
Gud bad mig opgive alt -
- og overdrage mig selv til Ham -
- og tjene de allerfattigste i slumkvarterne.
Vær venlig at lade mig blive frigivet fra mine løfter, -
- så jeg kan følge mit kald.
"Søster Teresa, Loreto Entally, Calcutta, Indien."
DEN SYDLIGE SEKRETERIAETSBYGNING New Delhi, Indien - 15. august 1947.
På denne historiske dag -
- tager Indien sin plads som en fri og uafhængig nation.
Frihedselskende folk overalt vil tage del i festlighederne.
På os på dette historiske tidspunkt -
- ikke glemme alt det, som Indien skylder Mahatma Gandhi.
Hvordan gik det i New Delhi?
Jeg fik historien og sendte den til London, -
- men jeg fornemmer, at det er her, tingene vil ske.
Jeg er enig, især nu Gandhi er her og imod opdeling.
Det er Guds vilje, general priorinde.
Jeg kan ikke ignorere det, jeg må følge Hans vilje.
Ærkebiskoppen gav dit brev til kardinalen for fire måneder siden -
- og Rom har stadig ikke meldt tilbage.
Den eneste måde, hvormed du kan forlade dette kloster, -
- er ved at søge om sekularisering.
Mener du... forlade ordenen?
Hvis du er så ivrig efter at gå uden for disse mure, så ja.
Ja, kun sådan tror jeg, at det er muligt.
Jeg har været nonne her i 16 år.
General Priorinde, jeg...
Loreto-ordenen er min familie. Jeg kan ikke bare rejse.
Jeg... Jeg kan ikke opgive mig liv som nonne.
Så hold op med det her fjolleri.
Du er en nonne i kloster.
De vil ikke gøre en undtagelse -
- og lade dig bryde dine løfter.
Det er Guds vilje, priorinde -
- ikke min.
Jeg stoler på Gud.
Jeg vil vente til, jeg hører fra Vatikanet -
- og jeg vil bede.
Indien og Pakistan er officielt en del af familien af nationer.
Det er fantastisk.
Briterne har endelig givet Indien dets uafhængighed.
Med det kommer problemer.
Tror du, at Indien vil lide under dets fødsel som en moderne nation?
Absolut. I har allerede set konsekvenserne -
- af 2. verdenskrig og følgerne af hungersnøden i 1943.
Tja, du kan takke den indiske kongres for det.
Det, jeg siger, Graham, er, -
- at du vil være i Calcutta i stykke tid.
Jeg håber, du kan lide Indien.
Søster.
- Må jeg tale med dig et øjeblik. - Selvfølgelig.
Laxmi sagde, at du forlader os?
Hvor har hun hørt det?
Laxmi, fortæl hende det.
Forlader du os virkelig, søster?
Hvis det er Guds vilje, mit barn, ja.
Men hvorfor vil du forlade os?
Da jeg var en lille pige, -
- gik jeg på katolsk skole, -
- og vi havde dygtige præster, -
- der hjalp os børn med at finde vores kald.
Og det var på det tidspunkt, jeg indså, -
- at mit kald var at tjene de fattige.
Det var i 1922. Jeg var 12 år gammel.
Og jeg ville være missionær -
- og rejse ud og sprede Kristus' ord.
Men i stedet blev jeg nonne, -
- jeg blev lærerinde, -
- og nu er jeg her hos jer piger, som jeg elsker.
Nu er det sengetid.
Læg jer til at sove.
I skal ikke bekymre jer.
Jeg tror, der går lang tid, inden jeg rejser.
VATIKANET 12. April 1948.
- Nedskriv et brev. - Ja, Deres Eminence.
Til søster M. Teresa -
- fra Loreto-ordenen, Calcutta.
Den Hellige Fader, Pave Pius XII, -
- har via den hellige religiøse forsamling -
- givet dig tilladelse...
"...til at forlade Loreto-klosteret og begynde din nye mission."
"Du er blevet givet eksklaustration"
"og har tilladelse til opholde dig uden for Loreto-klosteret"
"i et år, eller mindre..."
"...hvis en kortere periode er tilstrækkelig."
"Du behøver ikke bryde dine religiøse løfter som Loreto-nonne -
- under Ærkebiskop Périers bemyndigelse."
- Tillykke, søster Teresa. - Tak.
Det er Guds vilje... ikke min.
PATNA OFFENTLIGE HOSPITAL
Vores vigtigste fokus her hos Medical Mission Sisters -
- er at administrere lægehjælp til de fattige.
PATNA, INDIEN 17. august 1948.
Vi giver et helende nærværd til de trængende.
Patienten, vi nu skal se, er ekstrem syg.
Han har åbne og betændte sår.
Du vil se meget af det i Moti Jihls slumkvarterer, -
- når du vender tilbage til Calcutta.
I disse tilfælde vil deres egne familier ikke tage sig af dem -
- så de bringer dem til os.
Medical Mission Sisters har traditionelt taget sig af den slags patienter.
Er du okay, Mary Teresa?
Lad os gå udenfor og få lidt luft.
Jeg beder dig.
Jeg ved, det ikke er et behageligt syn -
- og kan være meget chokerende -
- men du vænner dig til det.
Inden længe renser du selv de sår...
- Ja. - ...og uden at tænke over det.
Ja, det ved jeg.
Jeg er ked af det, doktor. Meget, meget ked af det.
Måske burde vi gå lidt langsommere frem.
Nej, nej, nej!
Jeg skal nok klare det.
Jeg har meget at lære, før jeg vender tilbage til Calcutta.
Du er nonne, men er ikke iført en dragt.
- Og du bliver ikke kaldt "søster." - Nej, nu er jeg Mary Teresa.
Jeg går i sari, fordi det er vigtigt for mig -
- at omgås og blive accepteret af folk.
Er du klar til at gå ind igen?
Ja, ja.
- Ja. - Lad os vende tilbage til arbejdet.
Du skal sørge for at have rene hænder, -
- når du renser såret.
Du tager gaze, dypper det i steril saltopløsning eller saltvand, -
- og så vrider du det.
Du lægger gazen i såret, stopper såret -
- og så dækker du det med et stykke gaze.
Og forbinder du det med en rulle gaze.
- Forstår du? - Ja, doktor.
Patienten her har en maveinfektion.
Den kræver antibiotika.
Vi skal give ham en penicillin-indsprøjtning i armen.
Søster Margaret.
Det første, vi gør, er, at fjerne al luften -
- så renser vi det med sprit og gaze -
- og stikker nålen forsigtigt ind i hans arm -
- og trykker meget langsomt.
Og når vi er færdige, -
- når vi trækker den ud, lægger vi pres på, hvor nålen gik ind.
Javel, doktor.
Der var ingen tvivl om, at hun havde fundet sit kald.
Dr. Ahamed forsøgte at hærde hende, -
- men hun ville på ingen måde miste sin medfølelses.
Og da hun havde afsluttet sin træning, -
- rejste hun tilbage til Calcutta, -
- og til Little Sisters of the Poor ved Skt. Josephs kloster, -
- hvor hun også boede, -
- mens hun ledte efter et mere varigt sted at bo.
Passer det, at hun kom til slumkvarterne med fem rupi i lommen?
Ja, det passer også.
Fem rupees -
- svarede til et engelsk pund på det tidspunkt, -
- eller en amerikansk dollar.
Man må undre sig over, hvor hun fik modet fra.
SLUMKVARTERET I CALCUTTA 21. december 1948.
Hendes første dag i slumkvarteret, -
- medbragte hun Veronica Gomes, -
- et medlem af Santa Teresa pastoraet.
Det var den kirke, hun kom i, da hun vendte tilbage til Calcutta.
Veronica viste hende rundt i Moti Jihl, -
- byens fattigste og jammeligste kvarter.
Det er kvarteret, der begyndte lige uden for Loreto.
Først stoppede de i Taltalia... -
- endnu et fattigt kvarter i Calcutta, -
- hvor fattige katolikker boede.
Selvom hun forventede det, var hun stadig chokeret -
- over omfanget af fattigdom og lidelse.
Hun havde ingen penge at hjælpe dem med.
Så det eneste hun medbragte den første dag i slummen -
- var en overflod af kærlighed -
- i sit hjerte og i sin sjæl.
Nej. Nej, nej, nej. Nej, det er beskidt.
Nej, ikke spise. Det vil gøre dig syg.
- Hvad laver du? - Syg...
Tager du mad fra mit barn?
- Nej, jeg tager ikke... - Hvad laver du her?
- Hvad foregår der her? - Kvinden tog mad fra vores barn.
- Nej... - Hvem er du?
Jeg hedder Mary Teresa.
...jeres barn at læse og skrive, hvis I vil.
- Jeg vil ikke have penge. - Nej!
Vi vil ikke have, at du er her. Vi har ikke brug for din hjælp.
Vi er hinduer.
Og lær ikke vores børn om din gud.
Forsvind.
Et øjeblik.
Det er ikke et sted for dig.
En kristen lærerinde.
Du hører ikke til her.
Det er bedst, hvis du går.
Jeg er måske ikke ønsket her -
- men der er brug for mig.
Kære fader van Exem,
Jeg starter mit arbejde her i slummen, -
- samtidig med at jeg leder efter en fast bopæl.
Jeg har gået og gået, til mine ben værkede.
Jeg tænker på, hvor de fattige må have ondt -
- i kroppen og i sjælen... -
- mens de leder efter mad, efter hjælp.
Arbejdet er langt sværere, end jeg have forestillet mig.
I hele mit liv har jeg aldrig vidst, -
- at der fandtes sådan lidelse i verden, som jeg har set her.
Det var kun ni måneder efter løsrivelse.
Briterne havde overgivet kontrollen over Indien -
- efter næsten 200 år ved magten.
Så på det tidspunkt ville enhver fremmed være under mistanke -
- og ville blive identificeret med undertrykkerne, -
- som briterne blev anset for at være.
Så at hun frivilligt træder i den verden -
- og skal overvinde den mistænkelighed, -
- bliver ikke let for hende.
Nej, drenge, drenge, drenge. Jeg har ingen penge.
Jeg er fattig ligesom jer.
Men jeg har noget mad til jer.
Vent.
Namaste.
Atal babu.
Jeg beder dig, Atal. Atal babu.
Jeg kunne lære børnene at læse og skrive.
Børnene er forældreløse. Der er mange af dem.
Værsgo. Lær dem at læse, hvis du vil.
Tak. Atal babu...
Jeg er her ikke for at omvende nogen til min tro.
Jeg er kun interesseret i at lære børn at læse og skrive.
Og hjælpe. At hjælpe folk, som jeg nu kan.
Vil I have noget? Vil I have noget? Kom.
Kom.
Her, her. Kom, kom, kom.
Kom.
Vil I have brød?
Vil I have noget?
Jeg hedder Mary Teresa. Jeg er lærerinde.
Har I drenge nogensinde gået i skole?
Nej?
Vil I gerne gå i skole?
Ja?
Kom, sæt jer ned. Jeg skal lære jer alfabetet.
Ved I, hvad... alfabetet er?
A, B, C, D.
Kom, sæt jer ned.
Jeg skal undervise jer. Vi lærer det.
Så... her.
- A. - A.
- Flot. A. - A.
- B. - B.
- C. - C.
- C. Flot. - C.
- A. - A.
B. C.
Flot. Nummer fire er...
- D. - D.
Rigtig flot!
Vi har nu lært de første fire bogstaver i alfabetet.
Vil I lære mere? Ja?
Kom. Kom.
- E. - E.
E. Rigtig flot.
- Vil I lære mere? - Ja.
Kom. Kom og vær med.
- Nu har vi... A. - A.
- B. - B.
- C. - C.
- D. - D.
- E. - E.
Flot.
Dig, hvad er det første?
- A. - Det er flot.
- Vil du lære mere? Ja! - Ja.
Kom. Kom.
- F. F. - F. F.
Flot. Nu, alle sammen forfra.
A, B, C, D...
E, F, G...
H, I.
Det er så flot, alle sammen! Klap. Klap!
Ja. Flot. Flot, flot.
"Krokodillen kunne ikke overbevise ham."
"'Til sidst, ' tænkte han, jeg må få den abes hjerte.'"
"Så han fandt på en plan og svømmede hurtigt hen til aben."
"Han nåede jungletræet og..."
Atal tager fejl. Hun burde ikke være her.
Han burde ikke have ladet hende undervise vores børn.
Hun vil lære dem om hendes kristne gud.
Vent at se.
Hvad laver hun her? Hvorfor er hun kommet?
En hvid kvinde?
"...krokodillen kunne ikke overbevise hende."
Kom, vi taler med Atal om det.
Vil du have, hun skal forsvinde? Tal med Atal.
Vil du have den kristne dame her?
Jeg har ingen problemer med hende.
De har intet. Vi har intet.
Måske kan den kristne dame give dem noget, som vi ikke har.
Vent at se! Hun vil lære dem om hendes gud!
Det er derfor, hun er her!
"'Jeg må have fat i abens hjerte.'"
"Han fandt på en plan og svømmede hurtigt hen til aben."
Dig, kristne dame. Vi vil ikke have, at du er her.
Forlad vores landsby.
Du er her for at omvende vores børn til din kristne gud. Tag hjem.
- Nej. - Tag hjem.
Jeg er her ikke for at omvende jeres børn til min tror.
I må tro mig. Jeg er her kun -
- for at hjæpe, for at tjene jer -
- og give jeres børn muligheder i livet.
- Det er alt. - Hvad laver du, Kavitha?
Hvad foregår der her, Maharaj? Hvad laver I?
Den hvide dame skal tage hjem. Hun stjæler vores børns sjæle.
Hun er her for at hjælpe vores børn, Maharaj!
Ikke en gang har hun nævnt sin tro eller religion.
Hun lærer dem kun at læse og skrive.
Jeg har deltaget hver dag med min datter.
Se?
Hun er ond. Hun hører ikke til her.
Hun har endda påvirket hende med hendes djævelske gerninger.
Dinsha løb! Hent Atal, hurtigt!
Vil du have den kristne dame her? Vil du have den kristne dame her?
Hun vil omvende vores børn. Vent at se!
- Tak. - Det var så lidt, søster.
Jeg hedder Ashwani, Dinshas mand.
Åh, Ashwani. Åh, godt.
- Kom, kom. - Ja.
Kære Gud -
- Jeg ved, du ønsker, at jeg en fri nonne -
- dækket af korsets armod -
- men -
- jeg har oplevet tvivl -
- ensomhed -
- fristelsen af at tage tilbage til Loreto og klosterlivet.
Men i dag har jeg lært noget vigtigt.
Jeg tog tilbage til Loreto -
- og jeg ved, jeg hører til blandt de fattige.
Af fri vilje, min Gud -
- og af kærlighed til Dig -
- vil jeg blive hos de fattige -
- og gøre alt, Du Hellige ønsker.
Stop, min ven.
Søster?
Shubashini!
- Hvad laver du her? - Jeg er kommet for at hjælpe, søster.
Hvordan vidste du, hvor jeg var?
Jeg hørte, du var ved St. Josephs kloster, -
- så jeg tog derhen og mødte Veronica Gomes.
Hun sagde, du var her.
Jeg har medicin med. Jeg tænkte, du havde brug for dem.
Er det okay, at jeg er her?
Kom. Vis mig, hvad du har med.
Okay.
Gudskelov.
- Hun er et smuk spædbarn. - Ja, søster, det er hun.
Shubashini, er du okay?
Jeg har det fint.
Kom, lad os gå ind igen.
Kære søster M. Teresa,
Jeg modtog dit brev -
- og kan forestille mig, hvor svært det må være -
- at være vidne til alle de lidelser, du ser hver dag.
Der tales om dit arbejde i byen.
Byens embedsmænd har givet udtryk for deres taknemmelighed.
Jeg har tænkt over dit behov for at finde en mere fast bopæl.
Jeg har talt med jesuitten, fader Julian Henry, -
- som sagde, at han havde foreslået at du kunne bo ved Krishnagar... -
- men at du følte, de måske ville gøre det let for dig, -
- fordi du kender de fleste af nonnerne og lærerne, -
- og at du ikke ønsker nogen særbehandling.
Jeg foreslår, at du taler med Gomes-brødrene.
De er fra Bangladesh, -
- men har et hus her i byen, nummer 14 Creek Lane.
Tal med Nicholas.
Han er en from kristen, som måske kan hjælpe dig.
Du er virkelig savnet -
- af nonnerne og eleverne i Loreto... -
- som ønsker dig al succes med din mission.
Må Gud være med dig.
Din hengivne kristne, -
- fader C. van Exem, SJ.
- Ja? - Er du mr. Gomes?
- Ja. - Jeg hedder Mary Teresa.
Fader van Exem sagde, du måske ventede mig.
- Åh, ja! Kom indenfor. - Tak.
Denne vej.
Jeg troede, du ville være iført en dragt. Jeg fik at vide, du var nonne.
Jeg er nonne, men -
- jeg går i sari, så jeg kan færdes blandt folkene i Moti Jihl.
- Mit arbejde er blandt de fattige. - Det sagde fader van Exem.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Jeg har brug for et sted at bo.
Hvis du har et sted, ville jeg være yderst taknemmelig.
Mine brødre opholder sig i Bangladesh det meste af tiden.
Den øverste etage står tom.
De vil intet have imod, at jeg giver dig et værelse.
Det er meget, meget pænt af Dem, mr. Gomes.
Jeg er en stille person. Du vil ikke mærke, at jeg er her.
Jeg tager af sted tidligt om morgenen.
Jeg kommer tilbage sent om aftenen.
Jeg vil ikke være til gene.
Her er værelset, du kan benytte, hvis du vil.
- Jeg kan flytte flere møbler ind. - Nej, nej, nej. Tak.
Jeg ville foretrække, hvis vi flytter møbler ud.
Jeg behøver meget lidt.
Hvis det er i orden, -
- vil jeg bare have en stol og nogle kasser.
Dem kan jeg bruge til et skrivebord og et bord.
Okay.
Søster, jeg er bange for, at han er døende.
Ja. Lidt af Guds kærlighed... -
- det er alt, vi kan gøre.
Ja.
Hjælp mig med at løfte hans hoved.
Ja.
Det er så sørgeligt.
Den største lidelse er at føle sig alene... -
- uønsket... -
- ikke elsket.
Men han er ikke alene nu.
Han er her sammen med os.
Kære fader van Exem -
- tusind tak, fordi du introducerede mig til mr. Gomes.
Han er en vidunderlig mand -
- og lader mig bo i sit hus.
Han siger, jeg kan bruge den øverste etage -
- som mit velgørenhedsorganisations første hjem.
I dag kom fader Bauwens, præsten tilknyttet Skt. Teresas -
- for at velsigne huset, -
- og tårerne trillede og trillede.
Jeg har oplevet stor ensomhed.
Efter at have været ved Loreto-klosteret i så mange år -
- og altid omgivet af nonner og elever, -
- var jeg ikke forberedt på, hvor ensom jeg ville være i mit nye liv.
Gad vide, hvor længe mit hjerte vil smerte?
Bed for mig.
Lad mig ikke trække mig fra de ofringer, -
- som jeg har gjort af egen fri vilje -
- og overbevisning.
- Hvad er der, søster? - Brevet er fra ærkebiskop Périer.
Hvis jeg ikke får en udsættelse... -
- må jeg tilbage til Loreto, og vi må opgive arbejdet her.
Læs det.
"Den Hellige Stol har givet dig tilladelse -
- til at fortsætte arbejdet i tre år mere."
Gud.
Tak, Gud.
Søster! Søster, det er Kavitha.
Hun føder, og der er noget galt!
Vent der.
Kavitha.
- Hvad laver du her? Forsvind! - Maharaj! Jeg bad hende om at komme.
Hun er oplært, og Kavitha har brug for hjælp nu. Lad hende hjælpe.
Jeg beder dig, Maharaj! Ud! Ud!
Kavitha. Kavitha.
- Babyen vender forkert. - Søster!
Kavitha. Kavitha.
NEW YORK 21. august 1949.
US krydser Milwaukee, en 28-år-gammel krigsskib, -
- kommer hjem fra lånebrug i Rusland.
21. AUGUST 1949 KATOLSK NONNE VINDER HJERTERNE
HOS FATTIGE HINDUER I CALCUTTA
Krigsskibet, der ligger for anker i Delaware-bugten har russisk mandskab, -
- og er det første af 31 krigsskibe -
- udlånet til Rusland under krigen, som returneres til USA.
Hallo?
Graham, jeg har en historie, du måske vil undersøge.
En nonne laver noget interessant velgørenhedsarbejde -
- i slummen, hvor du er.
Det kunne være en rar menneske-historie, når du får tid.
Jeg skal undersøge det.
Hvad vil I piger tale med mig om?
Priorinde, vi har besluttet, at vi vil være nonner.
Det er en vidunderlig nyhed.
Har I drøftet det med jeres forældre?
Tror du, de vil protestere?
Min mor har allerede protesteret.
Hvorfor?
Fordi hun ikke vil have, jeg arbejder blandt de urørlige.
Og hvorfor ville du arbejde med de urørlige?
Fordi vi vil arbejde med søster Teresa.
Ja.
Jeg forstår.
Jeg tror, jeg ville lytte til din mor.
- Og hvad med dine forældre? - Jeg har ikke fortalt dem det endnu.
Fordi?
Fordi de ikke vil billige det. Jeg ved, hvad jeg lave.
Jeg har hjulpet søster Teresa om aftenen og efter skole.
Mine forældre vil, at jeg læser i Europa, men jeg vil blive her.
Jeg vil være nonne og arbejde med søster Teresa.
Tag hjem og tal med jeres forældre, og kom tilbage og tal med mig.
Gå.
Tak.
Priorinden billigede ikke, at de ville arbejde med søster Teresa.
Og det lagde hun ikke skjul på.
Fra det øjeblik de to piger fortalte hende...
Tak.
...at de ville være nonner -
- og vie deres liv til deres tidligere lærerindes arbejde, -
- begyndte priorinden at bekymre sig om, at andre elever ville gøre det samme.
Og da søster Teresa fik nys om det -
- skrev hun et brev til mig.
Det her brev.
"Fader, jeg er bedrøvet..."
"...idet jeg skriver brevet her, men du er min åndelige leder,"
"så jeg må fortælle dig det."
"Priorinden er bange for, at jeg er til fare..."
...for Loreto-nonnerne og eleverne.
Alle midler er blevet brugt på ikke at give mig nogen hjælp.
Hun har forbudt dem at have noget med mig at gøre.
Men eleverne kommer stadig.
Først Shubashini Das -
- så Deepa Ambereesh, derefter andre.
Hver gang nye ankommer, skaber det uro i Loreto-klosteret.
Derfor har jeg sørget for at de, der kommer, -
- kan læse hjemme til optagelse og videre uddannelse.
Med alt de gør for at forhindre dem i at komme, -
- er der flere og flere piger, der vil slutte sig til os.
Deres Nåde, situationen med søster Teresa er gået for vidt.
Hun stjæler vores elever, Deres Nåde.
10 af dem har forladt Loreto-klosteret for at slutte sig til hende.
Dimitterede de, før de rejste?
Nogle gjorde, andre gjorde ikke.
Giv mig et antal.
Otte af dem dimitterede, før de sluttede sig til hende.
To gjorde ikke.
Du bør tilskynde dem til at dimittere, før de slutter sig til hende.
Udover det ser jeg ikke et problem.
De ville spilde deres liv, deres uddannelse, -
- hvis de arbejdede i slummen.
Hvis de vil være nonner, må de slutte sig til Loreto-ordenen -
- og leve ifølge løfterne, som vi alle gør, og ordenens kald.
Hvad mener du, Celeste?
Jeg mener, Deres Nåde, at pigerne overgiver -
- sig til Gud en efter en -
- og vælger frivilligt at tjene Gud -
- ved at tjene de fattige, som søster Teresa har gjort.
Jeg er sikke på, det skyldes -
- den indflydelse og undervisning, de har modtaget på Loreto-klosteret.
Hvilken bedre måde at tjene Gud på -
- end at gøre det under ledelse af den tidligere forstanderinde, søster Teresa.
Hvad skal jeg gøre, general priorinde?
Vatikanet gav søster Teresa en forlængelse -
- af hendes oprindelig udsættelse.
Deres Nåde, De skal sørge for, at hun ikke får endnu en forlængelse -
- og at hun skal vende tilbage til Loreto.
Nej, læg dem der. Bandage.
- Godmorgen, søster. - Godmorgen, mr. Gomes.
- Jeg ser, I har udnyttet etagen godt. - Ja, ja, det har vi.
Pigerne og jeg takker Dem.
De er en venlig og gavmild mand at lade os være her.
Det var så lidt, søster. Det her ankom i dag.
Jeg tror, det er til en af dine piger.
Åh, det er til Deepa. Ja, tak. Jeg sørger for, at hun får det.
Hav en god dag.
- Lad mig vise jer det. - Ja, søster.
Hvad vil du gøre?
Hvad kan jeg gøre?
De er mine forældre, ikke sandt?
Men betyder det ikke noget, du vil blive her og være nonne?
Nej. De vil have, at jeg læser i England. Bliver gift og får børn.
Gør dem til... bedsteforældre.
Min mor synes, at kastesystemet, vi har i Indien, er acceptabelt.
Men det gør jeg ikke, så hun forstår ikke -
- hvorfor jeg vil gå ind i slummen... -
- og arbejde med folk af en lavere kaste.
Hun forstår det ikke.
Jeg synes, du bør tale med søster Teresa.
Tale med hende?
Hun har et møde med fader van Exem.
Jeg beundrer din ambition, søster, -
- men sidst Vatikanet godkendte en ny menighed -
- var for 100 år siden.
Jeg tvivler på, at Den Hellige Stol vil godkende det.
Jeg vil alligevel gerne ansøge, fader.
Er du ikke tilfreds med den tre-årige forlængelse, -
- du blev givet til at fortsætte dit arbejde?
Jo, jo, fader, jeg er taknemmelig, men -
- når de tre år er gået, hvad så?
Må jeg søge om en forlængelse igen, og hvis de siger nej?
Nej, det her arbejde er for vigtigt til at opgive -
- og priorinden støtter ikke, hvad jeg gør.
Jeg er bange for, det kunne have en indvirkning.
De afviser måske forlængelsen. Nej, jeg har intet valg.
Jeg må søge om at blive anerkendt som en menighed.
Fader, jeg må adskille mig fra Loreto.
Det står helt klart.
Hvor mange af jer er der?
12. 12 nu, og der kommer flere.
De sidste ti piger fra Loreto, var mine elever, -
- men så kom der flere, -
- og vi har læger og sygeplejersker, du ved, frivillige.
De kommer to gange om ugen.
Jo flere der hører om det, desto tydeligere er det, at det er Hans vilje.
For at blive anerkendt, -
- må du kunne bevise, hvorfor en ny orden er nødvendig.
Ja, fader, jeg har arbejdet på det.
Her er dokumenterne -
- og ordensregler.
Det er et udkast.
Har du givet ordenen et navn.
Ja, fader. Kærlighedens Missionærer.
Det virker godt forberedt.
Jeg læser den færdigt. Så giver jeg den til ærkebiskop Périer.
Tak, fader.
Deres Nåde, -
- hun støttes endda af byens myndigheder.
Og en journalist dukkede op på mit kontor -
- og ville interviewe hende.
Vi må befale hende at vende tilbage sine pligter som Loreto-nonne.
Hendes ansøgning om at blive anerkendt som en menighed er tåbelig.
Deres Nåde, hun har sagt, hun føler, at separering fra Loreto er nødvendig.
- Separering? - Ja.
Men hvad med hendes forpligtelser, hendes løfter?
Hun beder om sekularisering, annullering af hendes løfte.
Sekularisering?
Ja, hun føler, der ikke er anden udvej.
Eksklaustration vil lade hende opretholde sit løfte som Loreta-nonne, -
- hvis det, hun gør, ikke lykkedes.
Sekularisering ville udelukke det.
Hun ville ikke få lov at vende tilbage.
Det er hun klar over, Deres Nåde, -
- men hun sikker på, at den sikkerhedsforanstalting ikke behøves.
Hun sikker på, at inspirationen kommer direkte fra Gud, -
- så i hendes øjne kan hun ikke fejle.
Det er ikke nødvendigt at lade Loreto være en mulighed.
- Hvad er det her? - Det er hendes ansøgning -
- om anerkendelse som en menighed.
Alle dokumenterne er der, inklusive ordensreglerne.
Okay, jeg skal gennemgå den.
Hvis alt er i orden, -
- videregiver jeg den til Vatikanet.
Hvad er det, Deepa?
- Har du tid et øjeblik, søster? - Ja, selvfølgelig.
Kom.
Søster, brevet du gav mig -
- var fra mine forældre.
Det tænkte jeg nok.
Og de vil have, at jeg kommer hjem.
De synes, jeg spilder mit liv ved at arbejde her.
Og de er flove over, at jeg arbejde blandt dem, -
- som samfundet ignorerer.
Deepa -
- din familie er fra en højere kaste.
Du må have vidst, det her kunne ske.
Ja, søster, men det er uretfærdigt.
Det er her, jeg vil være.
Hvad skal jeg gøre, søster?
Du beder. Vi sætter vores lid til Gud.
Gud vil give os svaret.
Kom, få noget søvn.
Prøv at lade være med at bekymre dig.
Alt skal nok gå.
- Godnat, søster. - Godnat.
Undskyld. Er du søster Teresa?
- Ja. - Jeg hedder Graham Widdecombe.
Jeg er en journalist fra London.
Jeg skriver en artikel om Indien efter løsrivelsen, -
- og jeg har hørt meget om dig.
Er du avisjournalist, mr. Widdecombe?
Nej, radio.
Jeg er ikke interessant, men hvis du vil skrive en historie, tal med de fattige.
Ja, men det er dit arbejde, hele byen taler om.
Det er ikke mit arbejde, mr. Widdecombe. Det er Guds arbejde.
Jeg er blot et redskab i Guds hånd.
Ja, men søster, hvis du bare har tid et øjeblik...
Ingen tid til at tale, mr. Widdecombe. Masser at lave.
"Et redskab i Guds hånd."
Det Arabiske Hav.
Godt. Og til øst ligger Den Bengalske Bugt.
Rigtig flot. Hvem kan sige, hvor Calcutta er på kortet?
Rigtig flot! Ja!
Gør plads. Gør plads.
Hvad er der, fader? Er der noget galt?
Nej, søster, der er intet galt.
Vi skal nu optage deres gruppe i en religiøs menighed.
Vi har nøje gransket deres levemåde og arbejde -
- og omhyggeligt overvejet deres formål.
Denne alvorlige undersøgelse fik os til at konkludere, -
- at der ikke findes en nuværende menighed, -
- som leverer det det, som den nye institution har i sinde, -
- og derfor ved at gøre den til en religiøs menighed, -
- der vil aflaste så mange, som er i så stor nød, -
- skal tjene til Guds hæder.
Derfor i overensstemmelse med de nuværende regler -
- og for Guds hæder, -
- og, eller fremmelse i disse dele af riget -
- af sandhed, retfærdighed, fred, -
- og Kristus Vor Frelsers næstekærlighed -
- stiftes en ny religiøs menighed, -
- som skal blive kaldt,
Kærlighedens Missionærer.
Vi tager imod din nye orden i den katolske bispedømme i Calcutta,
"Moder" Teresa.
Vi lover at tage os af de sultne, -
- de nøgne, de hjemløse, -
- de invalide, de blinde, de spedalske, -
- alle, der føler sig uønsket, ikke elsket, -
- og ikke beskyttet i samfundet, -
- folk, der er blevet en byrde for samfundet og som ignoreres.
Giver Jesu kærlighed via vores åndelig velgørenhedsarbejde.
- Jesu legeme. - Amen.
Moders tro på bøn var fundament for hendes tro.
Hun mente at bøn var næring for sjælen, -
- og hvis man bad længe nok, ville ens bøn blive besvaret. -
- så det kald, kun fik i toget i 1946 -
- var nu officielt ankerkendt og bekræftet af kirken.
Ja. Og det ydmygede hende -
- at se alt det, som Gud havde gjort.
Moder gik gennem et fattigt kvarter i calcutta, -
- og hun mødte en stakkels sjæl, som lå døende på gaden.
En stakkels kvinde, som var blevet efterladt til at dø.
Det var en hændelse, der motiverede hende -
- til overveje at etablere et officielt hospice.
RÅDHUS Calcutta, Indien - 16. november 1952.
Undskyld. Sundhedsministeren kan tale med dig nu.
Denne vej.
- Tag plads. - Tak.
Så, moder Teresa, -
- du har gjort stort indtryk på byens embedsmænd, -
- og jeg er blevet bedt om at hjælpe, hvor jeg kan.
Tak, det er meget venligt.
Vi har brug for en bygning, -
- hvor vi kan anbringe de, der ligger døende på vores gader, -
- så de kan få lov at dø med værdighed.
Kender du sådan et sted, og kan det stå til rådighed?
- Mener du et hospital? - Nej. Nej.
Et sted, hvor de hjemløse, som er efterladt på gaderne for at dø, -
- kan blive anbragt og få en seng, mad og blive sørget for -
- og få lov til at dø omgivet af kærlige mennesker.
Der er mange på gaderne. Behovet er øjeblikkeligt.
Ja, jeg ser dem selv hver dag.
Hvis ikke et hospital -
- hvad ville det så være?
Et hjem for de døende.
Der findes et sted ikke langt herfra, som måske kan bruges.
Det er en bygning i distriktet tæt på Kalihat-tempelet.
Det her er bygningen.
Vil den kunne bruges?
Jeg vil gerne se interiøret.
Det er et forladt Kali-tempel.
Hvis du kan lide den, kan jeg sørge for, du kan benytte den.
Jeg ville blive taknemmelig, tak.
Der er en dharamshala indenfor, -
- et sted, hvor hinduer plejede at hvile, -
- når de havde tilbedt Kali-gudinden.
Det vil give dig plads til de mange mennesker.
Det her er perfekt.
Hvornår få vi besked?
Jeg skal nævne det ved byrådsmødet i morgen.
Jeg kan godt lide, det var et sted, hvor hinduer bad.
Vil du se dharamshala'en?
Ja.
Denne vej.
Her er stedet, hvor folk hvilte sig -
- når de havde bedt.
Er det noget, der vil egne sig?
Ja.
"Bare tænk på Jesus."
"Læg din hånd i Hans hånd og gå sammen med Ham."
"Gå fremad. Hvis du ser dig tilbage, går du tilbage."
SKOPJE, JUGOSLAVIEN 26. september 1928.
Jeg vil savne dig.
I lige måde.
Jeg har allerede hjemve.
Moder? Er alt okay?
Dit lys er tændt. Det er sent.
Er alt okay, moder?
Søster Gertrude, kom.
Jeg var på vej ned i salen, og -
- jeg så, at der kom lys fra dit værelse.
Jeg ved, du går til ro sent, men det her er senere end normalt.
Hvad er der sket?
Er alt okay?
Min mor og min søster...
Jeg håbede, de kunne komme på besøg.
Det er 28 år siden, at jeg har set dem.
Men den albanske regering har nægtet dem tilladelse -
- til at forlade landet, så...
Det er jeg virkelig ked af.
Vi skal tidlig op i morgen.
Vi må få noget... noget søvn.
Godnat. Ja.
Og...
Og vi får travlt.
Vi skal rigtig tidligt op i morgen.
- Vil du være okay? - Ja, ja.
Vi må hvile os. Gå i seng.
Godnat, moder.
Calcuttas Nirmal Hriday Hjem for Døende Hjemløse.
Moder? Moder?
- Jeg ved ikke, om du kan huske mig. - Jeg husker dig, mr. Widdecombe.
Ja. Hvis du har tid, vil jeg gerne tale med dig.
Som du kan se, mr. Widdecombe, har vi meget travlt i dag.
Tidspunktet passer dårligt.
Ja, men det vil kun tage et par minutter, -
- og så mange vil gerne vide mere om dig.
Mr. Widdecombe, det handler ikke om mig. Jeg gør blot Guds arbejde.
Kan vi så tale om det arbejde, du gør her så?
Det, vi er i gang med her, er at etablere et hjem, -
- hvor folk, som ligger døende på gaderne, -
- kan blive bragt til, så de kan dø omgivet af kærlige ansigter.
Vent. Moder. Moder, hvis du bare ville vente...
Mr. Widdecombe, det er spild af tid at interviewe mig.
Se ud. Kom.
Der er fattige overalt.
Skriv om dem.
Det er den vigtige historie. Jeg er blot et redskab.
Ja, men folk vil høre om dig.
Vil du gå over til fjernsyn, mr. Widdecombe?
Jeg hører, det er populært i England, og måske vil overgå radioen.
Det sker aldrig, og jeg bliver aldrig tv-journalist.
Det er ikke godt. Lad os begynde forfra.
Ærkebiskop Périer og jeg har modtaget breve fra moder Teresa.
Brevene bliver mere og mere dystre -
- og viser, at hendes åndelige mørke tiltager, -
- og at få nyhederne fra den albanske regering -
- hjalp bestemt ikke.
Men hun virker munter til dagligt -
- og arbejder utrætteligt, men indeni -
- indeni oplevede hun en skrækkelig tomhed.
Fornemmelsen af, at Gud... havde forladt hende.
Nathan, kan du høre mig? Vi har en dårlig forbindelse.
Jeg kan høre dig, Graham. Sådan er den altid.
Okay, sig til.
NETVÆRKETS HOVEDKVARTER New York 18. december 18 1952.
Værsgo, når som helst.
Det er en lidt anden historie, end den I normalt høre fra mig, -
- eftersom jeg normalt er krigskorrespondent.
Men her i Calcutta -
- er der en voksende bevidsthed... -
- om en katolsk nonne, som hjælper de fattige, -
- som alle er blevet opmærksomme på, -
- fra de lokale myndigheder her -
- til Vatikanet i Rom.
Hun hedder moder Teresa, og hun har et voksende antal -
- tilhængere i hendes nye menighed, -
- kendt som Kærlighedens Missionærer, -
- der blev stiftet for to år siden af den katolske kirke.
Det usædvanlige er, at hun ikke vil lade sig interviewe, -
- idet hun mener, hun er Guds redskab og gør Hans arbejde.
Hun nægter at tage nogen form for ære.
Hun er en helgen for alle byens fattigste. -
- men for en bestemt gruppe af den hinduske befolkning, -
- modtager hun kritik og trues endda, -
- idet hun har oprettet et hjem for de døende i et forladt tempel... -
- en bygning, som de lokale myndigheder har tildelt hende.
- Moder, det bliver værre derude. - Jeg ved godt.
Men jeg tror ikke, at de vil gøre noget. Kom.
Men bør vi ikke lade de lokale myndigheder det vide?
Hvordan har du det i dag?
Hvorfor hjælper du mig?
Jeg er hindu.
Fordi i dig ser jeg Jesus.
Og jeg elsker dig, som Gud elsker dig. Læg dig så ned.
Bare bliv ved med at arbejde.
Moder?
Moder, du kan ikke gå derud. Det er farligt.
Moder!
- Jeg vil tale med dem. - Nej, moder. Vær sød at vente.
Moder, vær sød ikke at gå derud. Vi må tilkalde hjælp.
Jeg er enig med søster Agnes, moder.
Situationen udenfor er gået for vidt.
Vi må hente hjælp. Vær sød ikke at gå der ud.
Jeg beder dig.
I skal forlade templet nu!
Det er vores tempel! Vores hellige sted!
I vanhelliger det med jeres gud!
Jeg beder jer. Jeg beder jer.
Myndighederne sagde, vi kunne benytte templet.
Men hvis I ikke vil have, at vi er her, -
- bør I tale med myndighederne.
Stedet er det mest hellige sted for os! Hindu!
I er ikke velkomne her!
Hvad laver du her? Du er hindu!
Der er død derinde! Der er urenhed derinde!
Hvad foregår der her?
Den kristne kvinde må forlade templet nu!
Ti stille! Stille!
Og hvorfor skal forlade stedet?
Hun hører ikke hjemme i vores tempel!
Det er den kristne kvinde, der tager sig af vores døende!
Hvis I tog jer af de, der ligger døende på vores gader, -
- havde myndighederne måske ikke givet hende vores tempel!
Det er lige meget! Hun skal forlade templet nu!
Stands!
Det er jer, der skal gå.
Gå hjem, alle sammen!
Sundhedsministeren har givet folkene her det forladte tempel.
Det er ikke jeres beslutning!
I skal gå med det sammen, eller tilkalder jeg myndighederne -
- og politikommisæren!
Gå så hjem!
Gå!
Derefter havde Moder ikke flere problemer med de lokale.
Hændelsen markerede begyndelsen af et livslangt forhold -
- og hendes kærlighed til dem.
Shankarsinh, kan du hjælpe med at tage...
Sæt den derovre. Den er så tung.
Moders... måske var hendes problemer med de lokale ophørt, -
- men det var hendes åndelige lidelser -
- ikke.
Der er breve i den her kasse -
- der beviser det.
Selvfølgelig ville hun ikke vise sin fornemmelse af tab over for de unge.
Og Moder ønskede ikke, at nogen læste disse breve.
Hun ville have dem tilintetgjort.
Men mørket, hun levede med, -
- var en væsentlig del af den, hun var, -
- og hendes breve dokumenterer, -
- hvad hun gik igennem.
Du er fortaler for hendes helgenkåring, -
- og jeg -
- jeg vil have, du læser brevene.
Der findes intet stærkere vidnesbyrd for hendes hellighed, -
- for hendes værdighed til helgenkåring.
Og bliver brevene en dag offentliggjort, -
- vil mange, som gennemgår de samme prøvelser, -
- få gavn af dem.
Jeg skal fremføre postulatet -
- for salig- og helgenkåring -
- af moder Teresa fra Calcutta.
I årene efter jeg begyndte min forskning...
VATIKANET MØDELOKALE, Rom - 2003
...har jeg samlet dokumenter og vidnesbyrd, som har ledt mig til en konklusion.
Hun besidder en hellighed -
- langt dybere, end nogen af os har forestillet.
Som du ved, har jeg fået overdraget brevene -
- brevene som hun skrev til sine åndelige rådgivere.
Blandt dem, Calcuttas ærkebiskop Ferdinand Périer -
- og fader Celeste van Exem, hendes åndelige rådgiver.
Brevene indeholder oplysninger, som dokumenterer, -
- at hun er helgenkåring værdig.
Realiteten af hendes liv var således... -
- hun havde store lidelser, -
- der havde deres ophav i, at hun mente, at Gud havde forladt hende.
Der vides ikke meget om hendes åndelige byrder, -
- eller hendes personlig kamp, før brevene blev offentliggjort.
De viser hendes åndelige turbolens og hendes livs og arbejdes intensitet -
- i en prioder over seks årtier.
Selvom hendes orden voksede med tilladelse fra pave Paul VI i 1965, -
- tog hun ikke æren for sine præstationer.
Hun gjorde alt for at henlede opmærksomheden på Gud, -
- og insisterede, at hendes arbejde var Hans arbejde, ikke hendes.
Hendes bidrag til at tage sig af de syge, døende -
- og de hjemløse gjorde, at hun var beundret over hele verden.
Og selvom hun ikke var typen, der ville acceptere priser, -
- blev hun erklæret modtager af Nobels fredspris, -
- en ceremoni, hun sagde ja til at deltage i, -
- efter at være blevet overbevist om, -
- at det ville sætte fokus på verdens fattige.
NOBELS FREDSPRISCEREMONI Oslo, Norge - 27. oktober 1979.
Jeg er meget glad for at kunne modtage denne pris -
- på vegne af de sultne, -
- de nøgne, de hjemløse, -
- de invalide, de blinde, -
- de spedalske... -
- og alle de, der føler sig uønsket, -
- ikke elsket, ikke passet på -
- udstødt af samfundet.
Og som vi er samlet her i dag -
- for at takke Gud for Nobels fredsprisen -
- synes jeg, det ville være smukt at bede Skt. Frans af Assisi-bønnen -
- som altid overrasker mig.
Vi beder denne bøn efter altergangen, -
- da den er meget passende for os alle.
Herre -
- gør mig til redskab for din fred -
- lad mig bringe kærlighed, hvor hadet råder -
- lad mig bringe tilgivelse, -
- hvor uret er begået, -
- lad mig skabe enighed, hvor uenighed råder -
- lad mig bringe sandhed, hvor en fejl er begået -
- lad mig bringe tro, hvor tvivlen råder -
- lad mig bringe håb, hvor sorgen knuger -
- lad mig tænde lys, hvor mørket truer -
- lad mig bringe glæde, hvor bedrøvelsen råder.
Amen.
Og jeg har altid spekuleret på, -
- om de for fire, fem hundrede år siden, -
- da Skt. Frans af Assisi skrev bønnen, -
- havde de samme problemer, som vi har i dag, -
- for den er også meget passende for os.
Tak.
I løbet af sit liv -
- blev hun et barmhjertighedsikon for for folk af alle religioner.
Hendes arbejde gav de fattige en stemme, som ikke havde været muligt før.
Ærkebiskop Périer mente, at hendes ensomhed -
- og hendes følelse af opgivelse, -
- havde sin rødder i gåden omkring Jesus' mission.
Mørket, hun oplevede, var et vigtig element i hendes kald, -
- og brevene, hun skrev, var et vigtigt vidnesbyrd -
- om hendes arv.
Hun bad om, at brevene blev tilintetgjort, da hun frygtede, jeg citerer:
"Når begyndelsen bliver kendt, vil folk tænkte højere om mig -
- og mindre om Jesus."
For hende var hun blot Guds tjener,
Gud, der bruger hendes intethed til Hans storhed.
Kærlighedens Missionærer, som startede som en lille orden i 1950 -
- med blot 12 nonner, er i dag vokset til mere end 4.000 nonner verden over -
- og leder velgørenhedscentre i mere end 100 lande.
I dag er mit arbejde fuldført.
Jeg indbringer alle mine resultater, alle mine dokumenter og vidnesbyrd, -
- mens vi venter på endnu et mirakel.
Baseret på mine resultater, må jeg konkludere, -
- at jeg ikke kan forestille mig nogen, der er en helgenkåring mere værdig -
- end Agnes Gonxha Bojaxhiu,
Moder Teresa fra Calcutta.
Selvom om antallet af præstestande er faldet i årenes løb, -
- sammen med andre religiøse ordener -
- fortsætter Kærlighedens Missionærer med at vokse.